A szeretet olyankor nyújt vigaszt és megnyugvást, amikor arra a leginkább szükség van. Reményt ad, amikor úgy érezzük, már egy szemernyi sincs.
Egyszer minden titokra fény derül. És minden csodára jön kétely.
Sohasem ennék meg élőlényt (…). Ugyanannyi lélek van bennük, mint bennünk. Illetve talán több is.
Vele egy nap jobb volt, mint nélküle egy egész élet.
A szeretet sosem volt tévedés, sosem volt hiba, még akkor sem, ha viszonzatlan maradt.
Bárki azt hihetné, hogy a belső ürességtől az ember könnyűnek érzi magát, pedig elviselhetetlenül nehéz.
Nem győzünk megbotránkozni, milyen kegyetlenek tudnak lenni az emberek.
A világ változatosabb és csodálatosabb, mint azt az emberek többsége gondolná.