Akármint ragyogjon a nap, de csak nem lát a vak.
Necsak tudd a jót, hanem tedd is.
Ki magának rosz, másnak se jó.
Zabola, hám, ostor délczeg lovat megtör.
Kutya konczért a predikácziót is elhagyja.
Nehéz az ellőtt nyilat visszahuzni.
Ha neked kardod van, nekem szablyám.
Módjával jó minden.
Kigyót, békát kiált. (Gonoszul vádol.)
Nem lehet minden sarut egy kaptára ütni.
Nem sok mentség kell az igazsághoz.
Lámpással ámitják a verebeket.
Kész a lakadalom, de nincsen menyasszony.
Sokat szólott neki a kakuk.
Örül, mint vak László a fél szemének.
Illik, mint bot a tegezhez.
Én sem vagyok kemenczefütő uram házában.
Kudarczot vallani. (Rutul megcsalódni, megszégyenülni.)
Nem jó madár, mely éjszaka jár.
A jó juh nem sokat béget, sok gyapjat ad.
A lelkismeret tudja legjobban, mit ember titkon cselekszik.
Nem fél holló akasztott embertül.
Lába szárán csapja a legyet.
Inas se volt: legény akar lenni.
A kövér has lomha.
Ingyen veszi, pénzen adja.
Hiába költ, ki egy napra czifráz vendégszobát.
Ludtól tanul a liba.
Összeesett, mint az üres hurka.
Inyéhez ragadt a nyelve.
Rosz boros kulcsár az, ki szomjan meghal.
Ki mint izli, ugy hiszi.
Nem esik hasára. (Nem árt meg.)
Kövérebb a más ember szalonnája.
Legjobb orvos az idő.
Kölcsönt kölcsönnel.
Sokakat irigység emelt becsületre.
Szereti mint kecske a kést.
Jónak jó a kenyerese.
Akármit mozditson, könnyen elemeli.
Legjobb a közepe.
Tudja, hol temették el a nyulat.
Vadász kutyának dercze is jó.
Háznál egy oszlopot tart a férfi, kettőt az asszony.
Felült neki Laczkó. (Nem akar, rest, dolgozni.)
Nyakfalvára megyek, Pofon szállást kérek.
Kellemetes: egy órai tojás, egy napi kenyér, tiz esztendős hal, hat esztendős bor, tizenöt esztendős leány, harmincz esztendős jóakaró.
Mértékletesség kivánt egészség.
Nap is beszolgál az árnyékszékbe, de azért meg nem mocskolódik.
Nem vagyunk egy kenyeren.